אריה זריצקי חבר צוות
![חבר צוות חבר צוות](kite4.gif)
הצטרף: 23 ינו' 2006 הודעות: 3 יישוב: באר שבע
|
פורסם: שישי 09.11.07 13:10 נושא ההודעה: אז מה עושים כעת למען ירושלים וארץ-ישראל? |
|
|
אז מה עושים כעת למען ירושלים וארץ-ישראל?
אריה זריצקי, באר-שבע
תריסר שנים לאחר הרצח האיום הסתיים השבוע של "פסטיבל רבין" בפעם ה-11, כ-6 שבועות לאחר "פסטיבל השלום" ה-14. מה הקשר בין המשכו של "תהליך השלום" (13 בספטמבר, 1993) לבין ההתנקשות בראש ממשלת ישראל (4 בנובמבר, 1995)? התשובה המקובלת על אמצעי התקשורת וה"אליטות" היא, בקיצור, "מורשת רבין". –האומנם?
"מנהיגי ישראל" משתדלים בכל מאודם למסור את ערש תרבותנו ואת בירתנו הנצחית לאויבינו הנחרצים, והעם שותק. זה אותו העם שיצא לרחובות בהמוניו פעמים אין-ספור כדי למחות נגד "אוסלו" והצביע פעמים אחדות בבחירות הכלליות למפלגות ולמנהיגים שהבטיחו את ההיפך (רבין ב-1992, נתניהו ב-1996, ברק ב-1999, שרון ב-2001) עד שהתפכח, הפסיק להפגין כמעט לחלוטין ונמנע מהליכה לקלפי (כשליש ב-2003 וב-2006). וכעת מנהיגי ה"ימין" תמהים: מה קרה? מדוע העם שותק?
האם לא ברור? הלא כל מי שמתנגד למורשת רבין שייך לכאורה לאספסוף שאשם בהסתה לרצח, אותו ציבור פושע ר"ל שמתנחל ב"שטחים פלסטיניים" ומתנכל לתושביהם השלווים והאומללים! כיצד הגענו למצב שבו הציונים, חלוצי המאה ה-21 התמימים מוקעים כגזענים, ובד-בבד תומכי האיסלאמו-פשיסטים - אותם פושעים מ"מחנה השלום" שכבר הביאו עלינו ועל ערביי ארץ-ישראל מלחמות עקובות מדם (ועוד ידיהם נטויות) - משתבחים בהומאניות? כדי להבין את הציבור היהודי, הבה ניזכר בקצרה במה שהתחולל לפני הרצח ואחריו עד היום הזה.
במשך 1995, כשראש הממשלה יצחק רבין נוכח בטעות הבסיסית של התהליך אליו הוא הובל (בעל כורחו) ע"י "פושעי אוסלו", הוא החל להאט את שלביו; בשפתו של עזר וייצמן המנוח למשל: "רבין לוחץ על הברייקס, בעוד פרס לוחץ על הגאז". רבין היה הגון דיו להודות כי ניסיון הנפל של הרעיון התימהוני-משיחי, להביא את רב-המרצחים ערפאת ועשרות אלפי הטרוריסטים מטוניס כדי שישמרו על היהודים נכשל, ובגדול. אולם במקום להפסיק את התהליך לחלוטין, רבין לא היה נחרץ דיו להלחם בפרס וב"פודלים שלו". יתירה מזו, כששיעור תומכיו בסקרים צנח וכשהתברר שהוא יפסיד בבחירות הקרבות, הוא נגרר (שוב, בעל כורחו) להפגנת הכוח תחת הכותרת "כן לשלום – לא לאלימות", אשר בסיומה הוא נרצח ע"י בני עוולה. כצפוי (נזכור את אזהרותיו של אדיר זיק ז"ל), מייד לאחר ההתנקשות החל מסע ההסתה (שתוכנן מראש!) נגד רוב העם, שהתפכח מהתהליך והפגין בהמוניו ובאופן דמוקראטי נגד מנהיגיו דאז. מניותיו של נתניהו הגיעו לשפל, ורק בטחונו-העצמי המופרז של פרס מנע ממנו את בחירתו כראש הממשלה. עדיין לא ידוע לנו מה גרם לביבי ולכל הבאים אחריו להמשיך בתהליך השלום-לכאורה, אולם ברור, שההסתה המתוזמרת היטב קושרת את ידינו: כל "המתנגד לשלום" נחשב מיידית ל"רוצח רבין ומורשתו", וכל ה"כתומים" שצפו נכוחה את שיתרחש לאחר גירוש היהודים האכזרי והאנטישמי מחבל עזה נחשבים כמורדים. וכולנו, הנאמנים לארץ, לעם ולמורשת ישראל, נעזבנו גם ע"י מנהיגינו, אשר כעת מצפים שנצא לרחובות.
לעניות דעתי, העם לא יצא לרחובות בימים אלה ואף אין כל טעם לעשות זאת. לעומת זאת, הדרך הנכונה ואולי היחידה להלחם ב"אליטות", שלא יוותרו על ההגמוניה וילחמו בשיניהם ובציפורניהם כדי להמשיך ולשלוט ב"אספסוף", היא לגלות מי היה זה שירייתו הרגה את רבין, ומדוע.
חברי "הועדה לחקר רצח רבין" ואזרחים רבים אחרים הגיעו למסקנה חד-משמעית שהירי הקטלני ברבין התרחש רק לאחר כניסתו למכונית, וכי הגרסה הרשמית על אירועי ההתנקשות אינה נכונה, היא זדונית ומחפה על פשע שלטוני (וראו שמץ מהעדויות בעתירה לבג"ץ, שנדחתה, באתר שכתובתו: http://x.2all.co.il/atira229-06). אנו טוענים, שהחלק הראשון (עד כניסת רבין למכונית) בוים ע"י השלטון, וכי הרצח בוצע ע"י גורם שידע על כך, השתלט על האירוע ורצח את רבין בפועל. שלא תהיינה אי-הבנות: איננו יודעים מי היה הרוצח, ואיננו טוענים שיגאל עמיר לא התכוון לרצוח או שלא היה בין היוזמים. אולם אין כל ספק מהנתונים הרבים שבידינו (יש מקום לכתבה מיוחדת על כך!) שכדוריו של עמיר לא פגעו אנושות (אם בכלל) ברבין.
ציבור גדל והולך אינו מאמין יותר במערכות שעוסקות בהסתרת פרטי ההתנקשות הפוליטית, באמצעותה הן רודפות את הימין בגלוי וללא עכבות במטרה לקעקע את מדינת ישראל כמדינת היהודים למען היהודים. ציבור זה לא יצא יותר לרחובות בהמוניו, עד שלא תיחשף העלילה ויתגלה(ו) הרוצח(ים) שעדיין מתהלך(ים) חופשי(ים) ואולי אף ממשיך(ים) לנהל את חיינו.
יתירה מזו: רבים ממנהיגי הימין כבר יודעים את האמת, כי כדורי עמיר לא רצחו את רבין, אך אין להם העוז והאומץ לצאת עימה בגלוי מחשש שיכונו ע"י האליטות השולטות כ"שותפים לרצח שרוקדים על הדם". בנוסף לכך, רבים מהכותבים התמימים ששואלים היכן הוא הציבור הקדוש הזה בקרב-על-ירושלים אינם מוכנים אפילו להתבונן בעדויות שאספנו. תנאי הכרחי ליציאתנו לרחובות הוא גילוי האמת. כמובן, יש הרבה מה לעשות אחר-כך, אך שום דבר לא יסייע בידינו עד שתיחשף הקנוניה הכפולה הזו. והמתיימרים להנהיג את העם לא יקבלו את תמיכתו כל עוד לא יוכיחו שהאמת הצרופה לנגד עיניהם. |
|